Hvis du kjøper popkorn, holder jeg av plasser.
Jeg vil ha smeltet smør overalt, ikke bare oppå.
Kjøp drikke også og hold av plassene mens jeg går på do. Så går du.
- Da trenger vi ikke å holde oss. - Jeg skjønner.
Du har ikke tenkt å gjøre det, har du?
Så du tenker å improvisere alt.
Jeg hadde tenkt det, ja.
Jeg tror ikke på dette.
For henne står jeg gjerne i kø for litt smeltet smør.
Ja, hun er en skikkelig godbit.
Hun er ingen godbit. Det er din ekskone.
Unnskyld for det der med smeltet smør.
- Ny frisyre. Nye klær. Du er, oi! - Takk.
Nei, takk selv. Fint med ei lesbe som bryr seg om utseendet.
Hvor er Jake?
Hjemme hos barnevakten. Jeg er faktisk her med noen.
Jaså. Er det henne?
Hei, hyggelig å treffe deg. Jeg er eksen.
Det er ikke henne.
- Hei, Alan. - Phil, så morsomt!
Phil er Jakes fotballtrener. Du kjenner selvsagt Judith.
Bra...
- Nå skjønner jeg! - Vi må gå inn nå.
- Hvordan kan du gå ut med Phil? - Han ba meg ut.
Det der lesbiske, var det bare på liksom?
- Kom igjen. - Vi slutter vel ikke å være venner.
- Nei da, bare ring meg. - Skal vi sees på tirsdag?
- Passer det for deg også, Judith? - Kom igjen.
Jeg vet du ikke har byggetillatelse for verandaen din.
- Ta det med ro. - Trenersvinet rapper kona mi!
Jeg kjøper den der brusen.
- Jeg vil ikke ha noe. - Er du sikker? Phil kjøper nok brus.
Hva holder hun på med, egentlig? En stund var hun lesbe. Og nå, da?
Kvinner må eksperimentere. Vi gutter må være konsekvente.
- Hvor har du hørt det der? - Jeg har funnet på det.
Det eneste viktige er det som Judith ikke gjør.
- Og hva gjør hun ikke? - Kommer tilbake til deg.
- Du er fintfølende. - Hun har lagt det bak seg-
- og det burde du også. - Jeg kan ikke!
Jo, jeg hjelper deg. Ikke for at jeg vet hvordan. Men nå er det sagt.
At du maser om fortida gjør at andre også lider.
- Du mener Jake? - Nei. Jeg begynner å bli ganske lei.
- Nå vil jeg ikke ha mer hjelp. - Du må slutte å synes synd på deg.
- Du har rett. - Blås i Judith.
Det er mange som ikke har rukket å bli lei av deg ennå.
- Jeg kan finne en annen. - Fortsett.
- Første dagen av resten av livet. - Høres ut som reklame, men ok.
Jeg kan sjekke hvilken dame jeg vil.
Jeg kan treffe flere samtidig, som deg.
Ja visst... Ja visst, absolutt!
Jeg har tenkt å begynne nå.
Jeg kommer til å dø ensom.
Nei da, du vet bare ikke hvordan du selger deg selv. Jeg skal vise.
- Nå? - Det virker som om du får dø ensom.
Hvis du vil gjøre dette her, må du endre på noen ting.
- Som hva da? - Vent litt.
Egentlig alt.
Håret. Klærne. Din myke personlighet.
- Hva vet de om personligheten min? - Det kommer fra meg.
- Du har vært gubbe siden du var 14. - Hva da?
Du gikk omkring med portefølje og lommeur.
Jeg var i esperanto-klubben.
For å finne esperantodamene får du nok slippe deg løs litt.
Hvordan bærer jeg meg ad?
Vent.
Dette tar en stund. Dra hjem selv du.
Onkel Phil har satt meg opp på førsterekka på laget.
- Jaså. - Det er rart, for jeg er elendig.
Phil mener kanskje du er lovende.
Mamma har nye klær og ny frisyre. Hun er annerledes.
- Men hun er samme person. - Nei, hun synger hele dagen.
- Uten grunn? - Jeg tror det.
Tenk om det er som når jeg synger uten grunn. Gjør Phil det også?
Kutt ut, Charlie!
Hvorfor har ikke du forandret noe, pappa?
Du ville sett kul ut. Som mamma.
- Mener du ikke jeg ser kul ut? - Nei.
Man dømmes etter hvordan man er inni, ikke etter klærne.
Bra for deg.
- Nettopp. Flaks for meg. - Jeg vil se på tv.
Jeg vil begynne å synge uten grunn.
- Da går vi. - Jeg hater å handle klær.
Du får ikke være alene hjemme.
Men jeg har ingen skilpadde som kan puttes i mikroen lenger.
- Hent jakka nå. - Dumme bil. Dumme shopping.
Ikke snakk slik til din dumme pappa.
- Klar til å bli forvandlet? - Det er jeg faktisk.
- Jeg har tenkt på det i hele natt. - I hele natt?
Vil du kjøpe ei jente for natta i stedet?
Jeg så meg i speilet på badet og merket-
- at objektivt sett så har jeg fin rumpe for alderen.
Så jeg burde kanskje kle meg for å framheve det. For jentene.
Se selv.
Lyver jeg?
- Hei, mamma. - Fint, du husker meg.
- Hei, Charlie. - Hei... mamma.
- Jeg var tilfeldigvis i nærheten. - Beklager, men vi er på vei ut.
Når jeg vil treffe min sønnesønn, er det alltid noe viktigere på gang.
Vi skal ikke handle til meg. Likevel må jeg bli med.
Du slipper. Bestemor er jo her nå.
- God fornøyelse. - Nei...
- Denne avdelingen virker bra. - Dette er øverste etasje.
- Denne avdelingen føles bra. - Fint.
- Hva med denne? - Nei, ikke den.
- Den da? - Nei.
- Denne? - Nei.
Finn noe du.
Finn noe!
Jaså. Jeg skal velge selv...
Denne ville passe meg.
- Liker du den? - Få se her.
Gjør hun en ansiktsløftning til kommer rumpa opp på hodet.
Demp lyden. Bestemor snakker i telefonen.
Jeg nyter fellesskapet med barnebarnet mitt.
Han er fantastisk. Vi har så god kontakt.
Hva sa du? Vent...
- Jake, hvor gammel er du? - Ti.
- Sju år. - Jeg sa ti.
Om jeg er 55 er du sju.
Han er en herlig gutt som elsker bestemoren sin.
Si til venninnen min, Cheryl, hvor godt du liker bestemor.
Jeg er ti.
- Hvordan går det der inne? - Hvorfor har de ikke glidelås?
Kanskje det ble for mange skader.
Ingen sitter fast med pungen i et knapphull. Få se nå.
- Jeg er ikke så sikker. - Vi må eksperimentere. Kom ut nå.
- Liker ikke at brystvortene synes. - Der har vi problemet.
Nå vet jeg det. Vi trenger en fyr som er homo.
De heter Svampebob og Patrick.
Patrick er sjøstjerne, og han er utrolig dum.
Blekke bor også der, og han hater Svampe.
Blekke og Svampe selger Krabbeburgere. Det er trist-
- men Svampebob bryr seg ikke...
Så han er altså en...svamp?
Ja, klærne hans er firkantet, selv underbuksa er firkantet.
Slapp av litt, takk. Stilen kler deg-
- buksene faller fint. Å nei!
- Hva? - Du skal vel ikke ha de skoene?
- Si nei. - Nei.
- Ha dere noen sko som passer? - Beklager, jeg jobber ikke her.
Bra. Nå tar vi skoene.
Ikke en gang til.
Det fins nok noen som er homo i skoavdelingen.
- Jeg har fått nok. - Men han sa at du var kjempepen.
Han sa "fantastisk". Men dette er ikke meg.
Men "den du er" får ikke ei dame med verdens tykkeste lommebok engang.
V ent nå. Jeg har gått rundt hele dagen og hørt på klaginga di-
- og når vi finner noe, vil du dra! - Det føles ubehagelig.
- Jeg visste at du ville trekke deg. - Trekke meg? Det hørte jeg ikke.
Din kone torde i hvert fall å prøve noe nytt.
- Forsiktig, Charlie! - Hun prøver i hvert fall.
Vi kjøper klærne da. Men jeg gjør aldri dette en gang til!
- Æresord? - Håper han er verdt alt slitet.
Jeg er hjemme.
- Hva gjør du her, Rose? - Er barnevakt.
Hvorfor er ikke bestemor her?
Jeg vet ikke. Vi så på Svampebob. Så sa hun at livet var for kort.
Heldigvis kom jeg forbi og hadde ikke noe å gjøre.
Da ba hun meg være barnevakt.
- Du ser kul ut, pappa. - Mener du det?
Ja visst. Veldig sexy.
- Hvor er Charlie? - Han slapp meg av. Vi ble uenige.
Om de teite skoene?
- Kan jeg sette meg? - Ja. For du skal kjøre meg hjem.
- Jeg setter pris på all hjelp. - Takk.
- Jeg har vansker med forandringer. - Det har jeg ikke lagt merke til.
Og klærne er bare toppen av isfjellet.
Bare toppen av isfjellet, hva. - Kan jeg få en til, takk.
Fortsett.
Vi var gift lenge. Det var den jeg var, mitt selvbilde.
"Ektefellen". "Herr Alltid Klar". Det var som om jeg hadde uniform.
Jeg ville vel ikke ta den av.
For da ville du ikke lenger være Herr Alltid Klar?
- Hvem er vennen din? - Broren min, Alan.
- Hei, hyggelig å treffe deg. - Vi har faktisk møttes flere ganger.
- Nei, det hadde jeg husket. - Jeg bestiller alltid rom og cola.
Ja vel, Alan... Så du vil ha det vanlige?
Nei, jeg prøver noe annet. Hva drikker du?
- Tequilashots med øl. - Kjempebra. Jeg tar rom og cola!
Flørtet hun med meg? Vi hadde kontakt, helt klart.
Hun vil selvsagt ha tips.
- Rom og cola, takk. - V ær så god.
- Så du? - Du har jakke. Ikke en tryllestav.
Hei på deg. Jeg så deg knapt.
Sånn ja.
Alt klart for nærbilde.